РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ
ЧЕТИРИДЕСЕТ И ПЪРВО НАРОДНО СЪБРАНИЕ

КОМИСИЯ ПО ПРАВНИ ВЪПРОСИ

ОТНОСНО:  Законопроект за изменение и допълнение на Закона за признаване, изпълнение и изпращане на решения за конфискация или отнемане и решения за налагане на финансови санкции, № 102-01-28, внесен от Министерски съвет на 10 май 2011 г., приет на първо гласуване на 08 юни  2011 г.

                                                                                                     ПРОЕКТ!
										ІІ гласуване

З А К О Н
за изменение и допълнение на Закона за признаване,
изпълнение и изпращане на решения за конфискация или
отнемане и решения за налагане на финансови санкции
 
(ДВ, бр. 15 от 2010 г.)

Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за наименованието на закона.

                 § 1. В чл. 16 се правят следните изменения и допълнения:
                 1. Алинея 10 се изменя така:
                 „(10) Съдът се консултира по всеки подходящ начин с компетентните органи на издаващата държава, преди да вземе решение да не признае, изцяло или частично, или да не допусне изпълнение на решение за конфискация или отнемане съгласно чл. 19, ал. 1, т. 1, 2, 5, 6 и 9 или ал. 2. В случаите по чл. 19, ал. 1, т. 7 консултирането е задължително, ако не е било извършено уведомяването по чл. 24, ал. 1, т. 5.”
                2. Създава се ал. 12:
              „(12) Доколкото този член не съдържа специални правила, се прилагат съответните разпоредби на Наказателно-процесуалния кодекс.”

               Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за § 1.
  Действащ текст: Производство по признаване
 Чл. 16. (1) Компетентният съд незабавно образува производство и насрочва делото в 7-дневен срок от получаването на решението за конфискация или отнемане и удостоверението. Съдът разглежда делото в състав от трима съдии в открито съдебно заседание с участието на прокурор и на засегнатото лице.
(2) Неявяването на лицето, когато е редовно призовано, не е пречка за разглеждане на делото.
(3) Когато лицето не може да бъде намерено, за да бъде редовно призовано, му се назначава защитник.
(4) Съдът запознава засегнатото лице с решението, след което го изслушва.
(5) Съдът може да изиска пряко от компетентния орган на издаващата държава допълнителна информация, като определи срок за нейното получаване.
(6) Когато намери делото за изяснено, съдът изслушва прокурора, засегнатото лице и неговия защитник и се оттегля на съвещание за незабавно постановяване на решение.
(7) Съдът се произнася с решение, с което:
1. признава акта и го изпраща незабавно на съответния изпълнителен орган;
2. отказва признаване или изпълнение на акта и прекратява производството;
3. признава акта и отлага изпълнението му.
(8) Ако решението за конфискация или отнемане се отнася до парична сума, българският съд определя равностойността на сумата в български левове по курса на Българската народна банка за деня на постановяване на решението за конфискация или отнемане в издаващата държава.
(9) В случаите, когато решението за конфискация или отнемане е свързано с конкретно имущество, българският съд може да постанови конфискацията или отнемането в Република България алтернативно да се извърши под формата на задължаване за плащане на парична сума, отговаряща на стойността на имуществото, ако издаващата държава е посочила това в удостоверението.
(10) Съдът може да се консултира по всеки подходящ начин с компетентните органи на издаващата държава, преди да вземе решение да не признае или да не допусне изпълнение на решение за конфискация или отнемане съгласно чл. 19, ал. 1, или да ограничи изпълнението на такова решение съгласно чл. 19, ал. 2. Консултирането е задължително, когато решението е основано на чл. 19, ал. 1, т. 1, 2, 5, 6 и 9 или чл. 19, ал. 2, както и на чл. 19, ал. 1, т. 7, в случай че не е било извършено уведомяването по чл. 24, ал. 1, т. 5. 
(11) Българският съд уведомява незабавно компетентния орган на издаващата държава, когато решението за конфискация или отнемане е невъзможно да бъде изпълнено, тъй като имуществото, което трябва да бъде конфискувано или отнето, вече е конфискувано или отнето, изчезнало е, било е унищожено, не може да бъде открито на мястото, посочено в удостоверението, или местонахождението на имуществото не е било установено дори след консултации с компетентния орган на издаващата държава.

                § 2. В чл. 19, ал. 1 т. 6 се изменя така:
              „6. съгласно удостоверението засегнатото лице не се е явило лично
на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението, освен ако удостоверението изрично не съдържа информация за спазване на едно от следните условия съобразно законодателството на издаващата държава:
             а) лицето е било призовано лично и по този начин е било своевременно уведомено за определената дата и място на съдебния процес
или е било официално информирано за това по друг начин, безспорно доказващ уведомяването за насрочения съдебен процес, както и за възможността за постановяване на решение, ако не се яви;
             б) след като е било своевременно уведомено за насрочения съдебен процес, лицето е упълномощило защитник или такъв му е бил назначен от съда и такава защита действително е оказана;
             в) след като решението е било връчено лично и лицето е било изрично уведомено за правото на обжалване или ново разглеждане на делото с негово лично участие, при което делото може да бъде преразгледано по същество с представяне на нови доказателства и възможност за отмяна на първоначалния акт, то изрично е заявило, че не оспорва решението или не е поискало ново разглеждане или обжалване в предвидения срок.”

            Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за § 2.
Действащ текст: Основания, при които може да се откаже признаване и изпълнение
 Чл. 19. (1) Съдът може да откаже да признае и да допусне изпълнение на решение за конфискация или отнемане, ако установи, че:
1. удостоверението не е представено, е непълно или очевидно не отговаря на решението;
2. срещу осъденото лице за същото деяние в Република България или в друга държава, различна от издаващата или изпълняващата, е постановено и приведено в изпълнение решение за конфискация или отнемане;
3. изпълнението на решението е с изтекла давност по българското законодателство и решението се отнася за деяние, подсъдно на български съд;
4. налице е имунитет или привилегия по българското законодателство, които правят изпълнението на решението недопустимо;
5. решението се отнася за деяния, които:
а) по българското законодателство се считат за извършени изцяло или отчасти на територията на Република България, или
б) са били извършени извън територията на издаващата държава и българското законодателство не позволява предприемане на наказателно производство по отношение на такива деяния;
6. съгласно удостоверението засегнатото лице не се е явило лично и не е било представлявано от защитник в производството, довело до решението, освен ако в удостоверението е посочено, че лицето е било уведомено лично или чрез негов представител за производството в съответствие със законодателството на издаващата държава, или че лицето не оспорва решението;
7. правата на всяка заинтересована страна, включително трето добросъвестно лице, по българското законодателство не позволяват изпълнение на решението, включително когато това е последица от обжалване по чл. 20; 
8. при условията на чл. 14, ал. 1 решението за конфискация или отнемане е свързано с деяния, които не съставляват престъпление, което позволява конфискация или отнемане по българското законодателство;
9. решението за конфискация или отнемане е било издадено при обстоятелства, при които конфискацията или отнемането на имущество е била постановена по силата на разширени правомощия за конфискация по законодателството на издаващата държава.
(2) Ако решението за конфискация или отнемане се отнася за имущество по смисъла на чл. 2, ал. 2, т. 3, но попада извън обхвата на разширените правомощия за конфискация или отнемане в съответствие с правото на Европейския съюз във връзка с конфискация на облаги, средства и имущество от престъпления, съдът изпълнява решението, доколкото това е предвидено за подобни случаи по българското законодателство.

 
            § 3. В чл. 32 се правят следните изменения и допълнения:
           1. В ал. 3 думите „чл. 35, т. 1, 3 и 9” се заменят с „чл. 35, т. 1, 3, 9-11”.
           2. Създава се ал. 4:
          „(4) Доколкото този член не съдържа специални правила, се прилагат съответните разпоредби на Наказателно-процесуалния кодекс.”

          Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за § 3.
Действащ текст: Производство по признаване
 Чл. 32. (1) Производството по признаване на решения за налагане на финансови санкции се извършва по реда на чл. 16, ал. 1 - 8. 
(2) Когато е установено, че решението се отнася за деяния, които не са извършени на територията на издаващата държава и попадат под наказателната юрисдикция на българските съдилища, окръжният съд може да намали размера на финансовата санкция до максималния размер, предвиден за подобни деяния по българското законодателство.
(3) Съдът се консултира по всеки подходящ начин с компетентните органи на издаващата държава, преди да вземе решение да не признае, изцяло или частично, или да не допусне изпълнение на решение за налагане на финансови санкции съгласно чл. 35, т. 1, 3 и 9.

 
          § 4. В чл. 35 се правят следните изменения и допълнения:
          1. Точка 9 се изменя така:
         „9. съгласно удостоверението, в случай на писмено производство и в съответствие със законодателството на издаващата държава засегнатото лице не е било уведомено лично или чрез упълномощен представител за правото си и срока за обжалване на решението.“
         2. Създават се т. 10 и 11:
        „10. съгласно удостоверението засегнатото лице не се е явило лично на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението, освен ако удостоверението изрично не съдържа информация за спазване на едно от следните условия съобразно законодателството на издаващата държава:
        а) лицето е било призовано лично и по този начин е било своевременно уведомено за определената дата и място на съдебния процес
или е било официално информирано за това по друг начин, безспорно доказващ уведомяването за насрочения съдебен процес, както и за възможността за постановяване на решение, ако не се яви; 
        б) след като е било своевременно уведомено за насрочения съдебен процес, лицето е упълномощило защитник или такъв му е бил назначен от съда и такава защита действително е оказана;
        в) след като решението е било връчено лично и лицето е било изрично уведомено за правото на обжалване или ново разглеждане на делото с негово лично участие, при което делото може да бъде преразгледано по същество с представяне на нови доказателства и възможност за отмяна на първоначалния акт, то изрично е заявило, че не оспорва решението или не е поискало ново разглеждане или обжалване в предвидения срок;
         11. съгласно удостоверението засегнатото лице не се е явило лично, освен ако е посочено, че лицето изрично се е отказало от правото си на устно изслушване и изрично е заявило, че няма да оспорва решението, след
като е било надлежно уведомено относно производството и възможността да се яви лично на процеса.“

        Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за § 4.
Действащ текст: Основания, при които може да се откаже признаване и изпълнение
 Чл. 35. Съдът може да откаже да признае и допусне изпълнение на решение за налагане на финансови санкции, ако установи, че:
1. удостоверението не е представено, е непълно или очевидно не отговаря на решението;
2. срещу осъденото лице за същото деяние в Република България или в друга държава, различна от издаващата или изпълняващата, е постановено и приведено в изпълнение решение за налагане на финансови санкции;
3. изпълнението на решението е с изтекла давност по българското законодателство и решението се отнася за деяние, подсъдно на български съд;
4. налице е имунитет или привилегия по българското законодателство, които правят изпълнението на решението недопустимо;
5. решението се отнася за деяния, които:
а) по българското законодателство се считат за извършени изцяло или отчасти на територията на Република България, или
б) са били извършени извън територията на издаващата държава и българското законодателство не позволява предприемане на наказателно производство по отношение на такива деяния;
6. наложената финансова санкция е по-малка от 70 евро или левовата равностойност на тази сума;
7. в някои от случаите по чл. 30, ал. 1 решението се отнася за деяние, което не съставлява престъпление или административно нарушение според българското законодателство;
8. решението е било постановено срещу физическо лице, което по българското законодателство поради възрастта си не носи наказателна отговорност и не подлежи на наказателно преследване за деянията, които обосновават решението;
9. съгласно удостоверението съответното лице:
а) в случай на писмено производство не е било уведомено лично или чрез упълномощен представител относно правото си да обжалва решението и относно сроковете, които са в сила за това обжалване съгласно законодателството на издаващата държава, или
б) не се е явило лично, освен ако от удостоверението е видно, че съответното лице е било уведомено лично или чрез упълномощен представител относно производството съгласно законодателството на издаващата държава или е посочило, че няма да обжалва решението.

       § 5. В приложение № 1 към чл. 4, ал. 1 буква „й” се изменя така:
     „ й) Производство, довело до решението за конфискация
      Посочете дали лицето се е явило лично на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението за конфискация:
      1.   Да, лицето се е явило лично на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението за конфискация.
      2.   Не, лицето не се е явило лично на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението за конфискация.
      3. Ако сте направили отбелязване в клетка по т. 2, моля потвърдете  наличието на едно от следните:
       3.1a. лицето е било призовано лично на … (ден/месец/година) и по този начин е било уведомено за определената дата и място на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението за конфискация, и е било уведомено за възможността за постановяване на такова решение, ако не се яви на съдебния процес;

ИЛИ
       3.1б. лицето не е било призовано лично, но чрез други средства действително е получило официална информация за определената дата и място на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението за конфискация, по начин, който недвусмислено доказва, че то е било уведомено за насрочения съдебен процес, и е било уведомено за възможността за постановяване на такова решение, ако не се яви на съдебния процес;

ИЛИ
        3.2. след като е било уведомено за насрочения съдебен процес, лицето е упълномощило защитник, посочен от заинтересованото лице или от държавата, с цел да го защитава на съдебния процес и действително е било защитавано от този защитник на процеса;

ИЛИ
        3.3. решението за конфискация е било връчено лично на лицето на … (ден/месец/година) и то е било изрично уведомено за правото на повторно разглеждане или обжалване, в което има право да участва и което позволява делото да се преразгледа по същество, включително с оглед на нови доказателства, и което може да доведе до отмяна на първоначалното
решение, и

      лицето изрично е заявило, че не оспорва решението;

ИЛИ
       лицето не е поискало повторно разглеждане или обжалване в приложимия за целта срок.

      4. Ако сте направили отбелязване в клетка по т. 3.1б, 3.2 или 3.3, дайте
информация как е изпълнено съответното условие:
……………………………………………………………………………………
………………………………..……………………………….............................”
        Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за § 5.
Действащ текст: 
Приложение № 1	
към чл. 4, ал. 1 	
й) Производство, довело до решението за конфискация
Посочете следната информация относно производството, довело до решението за конфискация (отбележете съответната(ите) клетка(и):
o a) Засегнатото лице е участвало лично в производството.
o б) Засегнатото лице не е участвало лично в производството, но е било представлявано от адвокат.
o в) Засегнатото лице не е участвало лично в производството и не е било представлявано от адвокат. Потвърдено е, че:
o лицето е било уведомено лично или чрез компетентен представител в съответствие с националното законодателство за производството в съответствие със законодателството на издаващата държава, или
o лицето е посочило, че не оспорва решението за конфискация. 

       § 6. В приложение № 2 към чл. 4, ал. 1, в буква „з” т. 3 се изменя така:
       „ 3. Посочете дали заинтересованото лице се е явило лично на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението:
       1.  Да, лицето се е явило лично на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението.
      2.  Не, лицето не се е явило лично на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението.
      3. Ако сте направили отбелязване в клетка по т. 2, моля потвърдете наличието на едно от следните:
       3.1a. лицето е било призовано лично на … (ден/месец/година) и по този начин е било уведомено за определената дата и място на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението, и е било уведомено за възможността за постановяване на такова решение, ако не се яви на съдебния процес;

ИЛИ
       3.1б. лицето не е било призовано лично, но чрез други средства действително е получило официална информация за определената дата и място на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението, по начин, който недвусмислено доказва, че то е било уведомено за насрочения съдебен процес и е било уведомено за възможността за постановяване на такова решение, ако не се яви на съдебния процес;

ИЛИ
       3.2. след като е било уведомено за насрочения съдебен процес, лицето е упълномощило защитник, посочен от заинтересованото лице или такъв е назначен от държавата, с цел да го защитава на съдебния процес и действително е било защитавано от този защитник на процеса;

ИЛИ
       3.3. решението е било връчено лично на лицето на … (ден/месец/година) и то е било изрично уведомено за правото на повторно разглеждане или обжалване, в което има право да участва и което позволява делото да се преразгледа по същество, включително и с оглед на нови доказателства, и което може да доведе до отмяна на първоначалното решение, и
       лицето изрично е заявило, че не оспорва решението;

ИЛИ
       лицето не е поискало повторно разглеждане или обжалване в приложимия за целта срок;

ИЛИ
       3.4. след като е било изрично уведомено за производството и възможността да се яви лично на процеса, лицето изрично се е отказало от
правото си на устно изслушване и изрично е посочило, че няма да оспорва.

      4. Ако сте направили отбелязване в клетка по т. 3.1б, 3.2 или 3.3, дайте
информация как е изпълнено съответното условие:
…………………………………………………………………………………….
…………………………………………………………………….........................

      Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за § 5.
Действащ текст: 
Приложение № 2	
към чл. 4, ал. 1 	
з) Статус на решението за налагане на финансова санкция
1. Потвърждение, че (отбележете верния отговор):
o а) решението е влязло в сила,
o б) по информация на органа, който издава удостоверението, в изпълняващата държава не е постановявано решение срещу същото лице за същото деяние и такова решение не е изпълнявано в изпълняващата държава или в трета държава, различна от издаващата или изпълняващата държава.
2. Моля посочете дали производството е било писмено:
o а) Не, не е било.
o б) Да, било е. Потвърждаваме, че съответното лице е уведомено съгласно законодателството на издаващата държава лично или чрез упълномощен според националния закон представител относно правото си да обжалва решението, както и за сроковете за обжалване.
3. Моля посочете дали съответното лице се е явило лично на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението:
o а) Да, явило се е.
o б) Не, не се е явило. 
Ако сте направили отбелязване в клетка по буква б), моля потвърдете наличието на едно от следните:
o съответното лице е уведомено за делото съгласно законодателството на издаващата държава лично или чрез упълномощен според националното законодателство представител,
или
o че съответното лице е посочило, че няма да обжалва решението.
4. Частично плащане на финансовата санкция
Ако част от финансовата санкция вече е платена в издаващата държава или, доколкото е известно на органа, който издава удостоверението – в друга държава, моля посочете размера на платената сума: … 
ПРЕДСЕДАТЕЛ НА 
КОМИСИЯТА ПО ПРАВНИ ВЪПРОСИ:
ИСКРА ФИДОСОВА